הובא ושופץ על ידי אריאל אפרתי
!צפייה נעימה
,הציורים נלקחו מביתו של דודי
.נגנבו יחד עם שאר החפצים
ב-1938 הם באו במשאיות .והעמיסו הכול
השואה הייתה לא רק אחד ,ממעשי הטבח הגדולים בהיסטוריה
אלא גם אחד ממעשי השוד .הגדולים ביותר
איך אני מרגישה עם כך ,שעליי לפנות לבית המשפט
?כדי לתבוע משהו ששייך לי
.איני לוחמת, איני נהנית מכך
או שאנחנו צודקים ,או שמריה אלטמן צודקת
.אין דרך ביניים
"לגנוב את קלימט"
:הפקת כתוביות אולפני אלרום
,"האישה ב"דיוקן המוזהב ,אדל בלוך-באואר
.הייתה דודתה של מריה אלטמן
מאבקה של מריה "להשבת ה"דיוקן המוזהב
וארבעה ציורים נוספים מאת גוסטב קלימט
הביא לבחינה מחודשת של עברה .של אוסטריה ושל ערך האמנות
הציורים היו תלויים שנים ,בבית משפחת בלוך-באואר
.שמריה הרבתה לפקוד אותו
נולדתי בווינה .בפברואר 1916
אמי דאגה לכך
,מריה אלטמן לשעבר בלוך-באואר .שאגדל בפשטות
השמלות שלי היו מכוערות .משל כל הבנות בכיתה
.לא פינקו אותי כלל קיבלתי דמי כיס שהספיקו
לקניית ערמונים בחורף .וגלידה איטלקית בקיץ
אמה של מריה, תרז באואר, הייתה ."אחותה של האישה ב"דיוקן המוזהב
"תרז באואר" "אדל באואר"
האחיות לבית באואר ,נישאו לזוג אחים
,פרדיננד בלוך, סוחר סוכר עשיר
.וגוסטב בלוך, פרקליט וינאי
.כך נוסדה משפחת בלוך-באואר
.לאדל ולפרדיננד לא היו ילדים
.לתרז ולגוסטב נולדו חמישה ילדים
.מריה הייתה בת הזקונים
לא הבנתי מעולם שנולדתי וגדלתי
במשפחה שהשתייכה .למעמד הגבוה ביותר
בכל יום שישי ניגנו .מוזיקה קאמרית בבית הוריי
.אבי ניגן בצ'לו
,הוא לא היה צ'לן מצטיין
אבל הרוטשילדים השאילו לו את .ה"סטרדיבריוס" שלהם לכל החיים
קראנו לו הילד השישי, כי אבי ,חשש תמיד שמא יקרה לו משהו
כשיצאנו לחופשת הקיץ .נעלנו את הצ'לו בכספת
בני משפחת בלוך-באואר היו דמויות חשובות
בקהילה היהודית .המשגשגת בווינה
וינה הייתה בירת האימפריה .האוסטרו-הונגרית רחבת הידיים
"האימפריה האוסטרו-הונגרית"
יהודי וינה היו גורם מרכזי
בפריחה התעשייתית והתרבותית .האוסטרית בראשית המאה ה-20
מבחינתם, סוגיית הדת .הייתה משנית בחשיבותה
,הם נהגו להזמין לביתם אמנים ,עיתונאים, פוליטיקאים ומדענים
,טינה וולצר היסטוריונית .ולדון איתם בענייני השעה
,אדל הייתה אישה מודרנית .שחיה בעולם האתמול
,אילו חיה בימינו ,הייתה לומדת באוניברסיטה
,היא הייתה מנהלת קריירה .היא הייתה רוצה לצאת לעבודה
.כל זה לא היה מקובל בזמנה
היא רצתה לחיות .בעולם שתיצור לעצמה
"היא הקימה "סלון חברתי .כדי להשיג את מטרתה
היא פגשה את כל האנשים .שרצתה להכיר בנסיבות חברתיות
.הם ערכו מסיבות נפלאות
.אני זוכרת אותה היטב
היא הצטיירה בעיניי .כאישה אלגנטית ומרוחקת
היא לבשה תמיד שמלה לבנה ארוכה
,והחזיקה בידה פומית .היא עישנה בלא הרף
היו לה פומיות .מוזהבות וארוכות
פרדיננד ואדל בלוך-באואר .היו פטרוני אמנות נלהבים
פרדיננד ביכר את הציירים הקלאסים
,ג'ונתן פטרופולוס מרצה להיסטוריה אירופאית ואת האמנות האוסטרית הוותיקה
.בת המאה ה-19
אדל העדיפה אמנות ,מודרנית, עכשווית
וניהלה קשרים הדוקים .עם כמה וכמה אמנים
,אוסקר קוקושקה ,שצייר תמונת דיוקן של פרדיננד
וגוסטב קלימט, האמן .המפורסם ביותר שזכה לחסותם
האנשים שיצאו מגדרם כדי לרכוש את ציוריו של קלימט
.השתתפו בהרפתקה תרבותית
הם הסתכנו בקניית תמונותיו ,של צייר חדשני
,צייר שיצא בהצהרה חדשה .שהשתייך לתנועה חדשה
זו הייתה תקופתם ,של פרויד, שנברג
,מוניקה שטראוס היסטוריונית של האמנות .קרל קראוס, שניצלר וקלימט
"ציור מוקדם מאת אדולף היטלר"
כמו כן, הגיע באותה תקופה הצעיר ,האוסטרי אדולף היטלר לווינה
.ובלבו חלום להפוך לאמן גדול
לאחר שנדחה על ידי ,"האקדמיה לאמנות של וינה"
הוא בילה תשע שנים .בניסיונות כושלים להתפרנס כאמן
באותה עת היה קלימט .האמן הנודע והיקר באוסטריה
"הסטודיו של קלימט"
פרדיננד ואדל היו .פטרוניו וידידיו
היא התחילה לדגמן ,בפניו בשנת 1900
.אך הדיוקן הושלם רק ב-1907
בתקופה הזו הוא ,צייר מאות סקיצות
בתקופה הזו ודאי נוצר ,קשר קרוב ביניהם
.והוא היה יקר ללבה
העבודה עם קלימט הייתה .חוויה חדשה בתכלית בעבורה
אמן, גבר ממעמד ,שונה לחלוטין משלה
אדם בעל תחומי עניין ,אינטלקטואליים
הוא קרא את גתה ונשא בכיסו ."עותק של "הקומדיה האלוהית
העובדה שהתרועע עם רבים ממיטיביו
מרמזת שהיה לו מה להציע .מבחינה אינטלקטואלית וחברתית
כששאלתי את אמי, אם דודה אדל ,הייתה המאהבת של קלימט
היא השיבה לי: "איך את מעזה "!?לומר דבר שכזה
הייתה ביניהם" ."ידידות אינטלקטואלית
.ייתכן, אבל איני יודעת
אני בטוחה שגם בזמנם נהגו אנשים .כמו בימינו, אלא שלא דיברו על כך
,חשבתי תמיד שהיא אישה קרה
אך אני בטוחה .שקלימט לא חשב כמוני
יצאו לו מוניטין כמי שצייר ,נשים עשירות ויפות
.ולאחר מכן פיתה אותן
דיוקנה של אדל בלוך-באואר מאת קלימט
הוצג בפומבי .בראשונה ב-1907
כעבור 30 שנה קיבלה ,מריה את הענק שבציור
.כמתנת חתונה מדודה פרדיננד
פרדיננד הזמין .דיוקן נוסף של רעייתו
מעניין שאדל הייתה האישה היחידה .שקלימט צייר פעמיים
אדל ניסחה את צוואתה .בינואר 1923, בעודה אישה צעירה
היא מינתה את פרדיננד ,ליורש הבלבדי שלה
וביקשה שלאחר מותו
יתרום את הציורים ."ל"גלריה האוסטרית הלאומית
,במונחי בעלות חוקית .אני סבור שהציורים לא היו רכושה
ראשית, משום שכל הראיות ,מצביעות על כך
שפרדיננד הזמין את התמונות .וקנה אותן מכספו
שנית, משום שהחוק האוסטרי שלפני מלחמת העולם השנייה
.הפלה נשים לרעה
שנתיים לאחר שכתבה את צוואתה .נפטרה אדל מדלקת קרום המוח
.היא הייתה בת 43 במותה
אפרה נטמן ,בחלקת הקבורה המשפחתית
.שבבית העלמין המרכזי בווינה
פרדיננד הפך את חדרה של אדל בבית שבאליזבתשטראסה
.למקדש-מעט לזכר רעייתו
החדר היה ריק, פרט לפרחים יפים .ולציורים מאת קלימט
באנו לשם תמיד .בימי א' ובחופשות
.הכרתי את הציורים הללו היטב
מריה הייתה בת תשע .כשנפטרה דודתה אדל
היא גדלה במשפחה שבניה הבקיאים בהלכות העולם הגדול
החשיבו את עצמם .אוסטרים יותר מיהודים
,בגיל 21 נישאה מריה לפריץ אלטמן .זמר אופרה צעיר ושאפתן
נדמה היה שצפויים להם .חיים מלאי תקווה
השנים שבין המלחמות .היו עת משבר
"האימפריה האוסטרו-הונגרית"
אוסטריה המובסת הפסידה את האימפריה שלה
.לאחר מלחמת העולם הראשונה
,ב-1933, האמן האוסטרי הכושל ,אדולף היטלר
.היה למנהיג גרמניה השכנה
.יום יבוא ותפקע סבלנותנו
ראו הוזהרתם, אנו נסתום .את פיותיהם של היהודים השקרנים
גרמנים, השתחררו !משליטת היהודים
!גרמנים, היזהרו !אל תקנו סחורות מיהודים
,שררה אנטישמיות .והמצב היה נפיץ
אבל תהיה זו טעות לחשוב .שכל היהודים היו תעשיינים
מרבית יהודי וינה לא היו ,עניים במיוחד או עשירים במיוחד
.רובם השתייכו למעמד הבינוני
האהדה לנאצים באוסטריה גדלה .בהתמדה במהלך שנות ה-30
אחד החברים הסודיים במפלגה ,הנאצית היה עורך-דין במקצועו
.ארתור זייס-אינקווארט
,ב-12 במרץ 1938 ,בהתאם לדרישתו של היטלר
.הוא מונה לקנצלר אוסטריה
מתוקף תפקידו החדש הזמין .את הצבא הגרמני לחצות את הגבול
"‏"13 במרץ 1938
הגרמנים סיפחו את אוסטריה .אל תחומי הרייך השלישי
האוסטרים ניסו לטעון בדיעבד .שהם היו קורבנות
.הם לא היו קורבנות
,הם היו מאושרים
,הם הריעו בקול .פעמוני הכנסיות צלצלו
הנשים השליכו .פרחים לעבר החיילים
הרחובות היו מלאים .המוני חוגגים
אני מכריז כי משימתה של ארץ זו ...לשוב ולפעול לאור עקרונותיהם
,של אבות-אבותינו הגרמנים
...וכי חבל-ארץ גרמני עתיק זה
יהיה מעוזם החדש .של האומה הגרמנית והרייך הגרמני
.הכול השתנה
מפגש המוזיקה הקאמרית האחרון בבית אבי
נערך בלילה שבו פלשו ,הנאצים לאוסטריה
סיומו סימל את קץ החיים היפים .של היהודים בווינה
פרדיננד בלוך-באואר עקר לטירתו .שליד פראג, בירת צ'כוסלובקיה
גל האנטישמיות והאלימות ששטף את אוסטריה
הפתיע את מרבית הצופים .מן הצד, ובכללם הגרמנים
יהודים הותקפו .ברחובות וינה הבירה
מחזות אימה של יהודים שאולצו .לכרוע על ארבע ולקרצף את הרחוב
."התנהלה "אריזציה פרועה
אריזציה" פירושה" .גזלת הרכוש מהקורבנות היהודים
אריזציה פרועה" משמעה" .מעשים ספונטניים של שוד וגזל
הם נכנסו לחנויות ,בבעלות יהודית
תפסו את בעל החנות ,בחולצתו או במעילו
השליכו אותו החוצה .והשתלטו על העסק
,הם השתלטו על דירות של יהודים .נכנסו אליהן והפקיעו את תכולתן
,היהודים לא יכלו להתנגד .משום שאיש לא נחלץ לעזרתם
אילו פנו למשטרה, השוטרים ,היו צוחקים בפניהם ואומרים
למה שנעזור לכם? זה מעשה" .מוצדק. השכנים שלכם צודקים
,רכושם שייך להם בזכות" ."תנו להם אותו
,לחץ אדיר הופעל עליהם .הם ספגו השפלות גופניות
,הם נאלצו למסור את כל רכושם .הם לא יכלו למחות
השליטים הנאצים הבינו "שה"אריזציה הפרועה
מסבה להם .הפסדים כלכליים כבדים
השלטונות התערבו והתחילו .להחרים את הרכוש באופן מסודר
,לא מדובר רק בדירות ,באוספי אמנות, ברכוש פרטי
,אלא גם במפעלים תעשייתיים .בעסקים כלכליים שהופקעו
אנחנו רוצים לקחת את חשבונות .הבנקים, את פוליסות הביטוח
,אנחנו רוצים את הנדל"ן .את הבתים
,את ההון הגדול .לא רק את הריהוט וחפצי האמנות
היהודים נדרשו למלא .טפסי הצהרת רכוש
אבי יצא לטייל ,בפארק עם אמי
,בסוף מרץ-תחילת אפריל .לאחר כניסת הנאצים
בהיעדרם באו אנשי הגסטפו לביתנו
וחיפשו את הצ'לו, שהופיע .ברשימת הרכוש של הרוטשילדים
רב-המשרתים של אבי .מסר את הצ'לו לידיהם
,בכך כמו נגדע פתיל חייו .והוא מת כעבור חודשים ספורים
,אהבת החיים שלו .החיבור לחיים, נגוזו ואינם
.כך קרה לאנשים רבים
,הם באו אלינו הביתה
,ולאחר חקירה קצרה .שאלנו היכן התכשיטים שלי
,קיבלתי תכשיטים מרהיבים
לרגל חתונתי שנערכה .שישה שבועות לפני כן
הייתי אחוזת אימה ,שיאסרו את בעלי, פריץ
לכן אמרתי ששאר התכשיטים .נמצאים אצל התכשיטן
,לאחר שהובאו כל התכשיטים
כולל ענק היהלומים המפורסם ,"מן "הדיוקן המוזהב
הם לקחו אותם .והכניסו אותם לשקית
,הם לא רשמו כלום ,פשוט הכניסו הכול לשקיק קטן
ועצרו את בעלי .ימים אחדים לאחר מכן
תחילה, היה בעלי עצור .בבית הכלא בווינה
,יום אחד כשהבאתי לו לבנים נקיים .נאמר לי שהוא אינו שם
,יצאתי מדעתי .לא ידעתי היכן הוא
.שלחתי מברקים לכל עבר
,שלחתי מברק גם למחנה דכאו ,וכתבתי בו
שאנחנו נשואים טריים, והאם נמצא .אצלם אסיר בשם פריץ אלטמן
קיבלתי בחזרה :מברק שנאמר בו
.אלטמן במחנה" .מצבו הבריאותי טוב
."על החתום: מפקד המחנה"
בעלי סיפר לי שבאותם הימים ,הוא היה עצור בחברת אנשים
שלאחר מכן מצאו את מותם .בנסיבות מחרידות במחנות הריכוז
,בשעה שבעלה של מריה אלטמן ,פריץ, שהה במחנה הריכוז דכאו
החרימו הנאצים האוסטרים .את מפעל הקשמיר של אחיו ברנרד
האנשים שהחרימו את המפעל נסעו להיפגש עם גיסי בפריז
ואמרו לו, "אם ברצונך ,לשוב ולראות את אחיך
אמור ללקוחות" להעביר את התשלום
,בעבור הסחורה אלינו" ."במקום אליך לפריז
,גיסי חתם על המסמך .ופריץ שוחרר מהמחנה למחרת
.פריץ חזר הביתה .ראשו מגולח
.הוא נראה נורא, כה כחוש .זה היה מחריד
.אחי נעצר גם כן ,שאלו אותו, "מר בלוך-באואר
היכן היית בערב" "?השנה החדשה 1934
.השנה הייתה 1938
,אחי אמר להם: "אומר לכם ברצון ,אני זוכר זאת היטב
,"גלשתי במורדות הצוגשפיצה" .זה הר גבוה בגבול אוסטריה
,הם שאלו "?אתה זוכר מה קרה בחצות"
,אחי ענה, "כן .קיבלנו קריאת חירום מההר
,עליתי לפסגה עם חבר" והורדנו משם את האיש
,אל בקתה או צריף" ."והצלנו את חייו
:החוקר אמר .נכון מאוד. זה הייתי אני"
,שמי הידלר" .אני אחיינו של אדולף היטלר
,אגן עליך ביומיים הקרובים" ."אבל צא מכאן בהקדם האפשרי
.ניסינו לברוח שלוש פעמים
,פעם אחת נעזרנו בדרכון מזויף .אבל זה לא עבד
...בפעם אחרת
,מישהו היה אמור לאסוף אותנו .אך הוא נבהל ברגע האחרון
פריץ ביקש מאחיו ברנרד .לעזור להם להימלט
גיסי ארגן הכול .ממקום מושבו בפריז
.נסענו במונית לשדה התעופה
,עלינו למטוס, התיישבנו
.חגרנו חגורות .זה היה מטוס זעיר
.הרחיקו את כבש המדרגות
,ואז לפתע, נעצר המטוס ,כבש המדרגות הוחזר
,ולבנו חדל לפעום .כי חשבנו שבאו לעצור אותנו
,מזג האוויר במינכן היה סוער
,ולכן נאלצנו להמתין חצי שעה .רועדים כעלה נידף
.ואז, לבסוף, המראנו
.ממינכן נסענו ברכבת לאאכן
ירדנו מהרכבת, עלינו למונית
.ונתנו לנהג את כתובתו של האיכר
,הוא לא ידע היכן זה בדיוק ואמר ."אשאל את השוטרים בגבול"
,אמרתי, "לא, לא, לא ."נזכרתי היכן זה
,ירדנו מהמונית, התחלנו ללכת ברגל .וכומר צעיר בא לקראתנו
תחנת הגבול הייתה שוממת ,למשך רגעים אחדים
,והוא העביר אותנו
היינו צריכים לטפס .על גדר התיל
שמרתי את הגרביונים .שנקרעו מן התיל במשך שנים
למחרת באו אנשי הגסטפו ,אל אמי ואמרו לה
אנחנו יודעים היכן ילדייך" ."ואנחנו יכולים להחזיר אותם
,אמי אמרה להם ,צר לי, אך אתם טועים"
בתי התקשרה אליי" ."מאנגליה זה עתה
"עובד לשעבר של חב' "ואקום אויל ,מילא תפקיד מפתח באוסטריה
.שמו היה אדולף אייכמן
הוא ניהל את הלשכה ,להגירת יהודים בווינה
שאנשיה כפו על היהודים למסור את כל רכושם
תמורת קבלת רשות .לעזוב את המדינה
בתקופת המלחמה היה אייכמן ."מאדריכלי ה"פתרון הסופי
לפני שארגן את הגירושים .למחנות המוות ישב אייכמן בווינה
פרדיננד בלוך-באואר הואשם ,בהשתמטות מתשלום מסים
,בהעלמת הכנסות בשנים עברו .והוטל עליו קנס
זו הייתה האשמה ,כוזבת וחסרת בסיס
.תירוץ נוח להחרמת רכושו
הנאצים החרימו את מפעל הסוכר ,של פרדיננד בלוך-באואר
את ביתו שבאליזבתשטראסה
ואת אוסף כלי הפורצלן .וחפצי האמנות שלו
.הכול נלקח .לא ידענו לאן, אך הכול נעלם
,חברים של הוריי התאבדו .משום שלא ידעו לאן לפנות
.רופא הילדים שלי בלע מורפיום
,חברה של אמי התאבדה .יחד עם בנה
,בעבור אנשים חסרי ממון ,שלא ידעו שפות זרות
,ירד מסך שחור על העולם .ומאחוריו לא היה דבר
?מה יכלו לעשות
ב-9 בנובמבר 1938 הנאצים האוסטרים והגרמנים
,העלו באש חנויות של יהודים .בזזו ורצחו
."ליל הבדולח"
...היום אתנבא שוב
"‏"ינואר 1939
אם יעלה בידי יהדות הממון ...הבינלאומית באירופה ומחוצה לה
,לדרדר את העמים, פעם נוספת ,למלחמה עולמית
אזי לא תהיה התוצאה בולשביזציה ,של העולם ועמה ניצחון היהדות
!אלא השמדת הגזע היהודי באירופה
"שנגחאי, סין"
"פריז, צרפת"
"אמסטרדם, הולנד"
"האריץ', אנגליה"
,עד 1939 ,‏120,000 יהודים אוסטרים
,שני שלישים מיהודי אוסטריה .נמלטו מארצם
במרץ 1939 פלשו .הנאצים לצ'כוסלובקיה
פרדיננד בלוך-באואר .נמלט לשווייץ
,מעונו של פרדיננד בפראג
,הטירה המרהיבה שבפאתי העיר
הפכה למקום מושבו ,של ריינהרד היידריך
.אחד האחראים העיקריים לשואה
עבר טרגי זה שזור .בתולדות משפחת בלוך-באואר
אחד הפרדוקסים שייצר ,המשטר הנאצי הוא שהמנהיגים
האנשים הברברים ,והאכזריים בתולדות האנושות
ראו עצמם כאנשי אמנות .והיו אספני אמנות נלהבים
היטלר קיבץ אוסף אמנות .חסר תקדים בזמן מועט ביותר
בסוף המלחמה היו ברשותו .למעלה מ-5,000 ציורים קלסיים
.אוסף עצום בהיקפו .מעשיו של היטלר היו מושא לחיקוי
,מיד לאחר האנשלוס ,במרץ 1938
שלחו הנאצים יחידות בוזזים ,והחלו להחרים יצירות אמנות
תמונות שנגנבו ממשפחת רוטשילד לקישוט בתיהם הפרטיים .והמוזיאונים שעליהם הייתה גאוותם
"גוסטב קלימט - תערוכה" אוסף בלוך-באואר .עורר עניין עצום
ב-1943 נערכה התערוכה הגדולה ,ביותר של יצירות גוסטב קלימט
.בחסות ממשלת אוסטריה הנאצית
דיוקנה של אדל בלוך-באואר ."נקרא "גברת הזהב
כיוון שציורים כה רבים ,נשדדו והוחרמו
נמצאו בידי המציגים .כמעט כל יצירותיו של קלימט
,האמן האוסטרי, אוסקר קוקושקה ,שברח ללונדון
שמר על קשר עם פרדיננד .שהתגורר עתה בציריך
,יש מכתב בכתב ידו :שבו הוא כתב לקוקושקה
,אני חי כמו קבצן" ,ותוך שבועיים אדע
אם יחזירו לי לפחות את שני" ."הדיוקנאות של רעייתי המנוחה
הנאצים השיבו לו ,ציור אחד בלבד
את דיוקנו של פרדיננד בלוך-באואר .מאת אוסקר קוקושקה
הם סיווגו אותו ."כ"אמנות מנוונת
באוסטריה הוקמה .רשת מחנות ריכוז
במאוטהאוזן, מתנגדים פוליטיים ,ודתיים ואלפי שבויי מלחמה
,לא רק יהודים, הורעבו .הוכו למוות והומתו בתאי הגזים
"‏"וינה, 1945
צץ מיתוס שהאוסטרים היו הקורבנות .הראשונים של התוקפנות הנאצית
.המציאות הייתה שונה בתכלית
תושבי אוסטריה היו שמונה אחוזים ,מאזרחי הרייך השלישי
אך הם מנו 14 אחוז ,מחברי האס-אס
,ג'ונתן פטרופולוס מרצה להיסטוריה אירופאית ו-40 אחוז מסגל השומרים
.במחנות הריכוז והמוות
,חרף מעורבותם בשואה
התעלמו בעלות הברית ממרבית .פשעי המלחמה של אזרחי אוסטריה
,'הקלטה: תפילת 'אבינו שבשמים" "בביצוע פריץ אלטמן
איני יכולה לומר לך מה עלה .בגורל הציורים בימי המלחמה
,כשהודיעו לי על מציאתם .הם הוחזרו למוזיאון
.באותה עת גרתי כאן, בהוליווד
התגוררתי בבית קטן .וגידלתי שני ילדים קטנים
.הקדשתי את כל מעייניי למשפחתי
הדבר האחרון שעניין אותי .היה רכוש, תכשיטים ותמונות
,כשהגענו לארה"ב .התפרנסו מ-35 דולר לשבוע
.זה מה שפריץ הרוויח
שילמנו חמישה דולרים .שכר דירה מדי שבוע
מצרכי המכולת עלו .‏15 דולר לשבוע
,בני הבכור "עלה" לנו 50 דולר .זה היה שכר הרופא המיילד
אפילו כלב אי אפשר .לקנות בסכום הזה כיום
,לאחר המלחמה שלחו בעלות הברית
את יצירות האמנות השדודות ,לארצות מוצאן
.לידי בעליהן החוקיים
שלטונות הכיבוש האמריקניים ,נתנו לאוסטרים יד חופשית
היה זה עידן ,"המלחמה הקרה"
והאמריקנים רצו למשוך .את האוסטרים אל הגוש המערבי
האמריקנים לא בחנו בקפידה את מעשי האוסטרים
בתקופת הרייך השלישי .ובימים שלאחר המלחמה
כל האוצרים, כל סוחרי האמנות ,והמומחים לאמנות
כל השמאים שפקדו אלפי בתים בווינה
וילי קורטה, עו"ד למשפט בינלאומי וערכו את רשימות המלאי ,הנודעות לשמצה של חפצי האמנות
שהיהודים נאלצו למסור .ואשר נמכרו לאחר מכן
כל האנשים הללו הושבו .למשרותיהם בתום המלחמה
באוקטובר 1945 כתב .פרדיננד בלוך-באואר צוואה חדשה
,הוא קבע מפורשות שרכושו ,כולל אוסף האמנות שלו
לא יימסר לידי ."הגלריה האוסטרית הלאומית"
הוא לא נענה לבקשתה של אדל
למסור את הציורים מאת קלימט .למוזיאון לאחר מותו
הוא הוריש את כל רכושו .לשלושת אחייניו ואחייניותיו
,כעבור חודש, בנובמבר 1945 .הלך פרדיננד בלוך-באואר לעולמו
אפרו נטמן לצד רעייתו .בחלקת הקבורה המשפחתית בווינה
,ב-48' עורך הדין שלנו דאז ,גוסטב הוניש
...שהיה ידיד משפחה קרוב
פנה אל הרשויות האוסטריות ,והודיע להן
שמצבה הכלכלי של המשפחה
.השתנה מן הקצה אל הקצה
,הוא אמר להם ...שאנחנו זקוקים לציורים, כדי
,לקבל כסף תמורת מכירתן .שאנחנו מעוניינים בהחזרתן
נראה שגוסטב הוניש לא הכיר את הניסוח המדויק
של צוואתה ,של אדל בלוך-באואר מ-1923
,שבה הביעה בקשה .ולא דרישה מחייבת
הציורים שהזכירה .לא היו רכושה
הוא סבר שהציורים מאת קלימט
נמסרו כבר אז לידי ."הגלריה האוסטרית הלאומית"
,למעשה, האוצרים הכירו בכך
כשיורשי בלוך-באואר ,באו לתבוע את כל היצירות
את אוסף כלי הפורצלן ,ושאר הציורים
,מוניקה שטראוס היסטוריונית של האמנות ...הם היו מודעים לכך
.שמעשיהם אינם חוקיים
המכשולים שהקשו יותר מכול על השבת היצירות
היו החוקים להגנת המורשת האוסטרית
,סופי לילי היסטוריונית של האמנות והאיסור על הוצאת יצירות אמנות .מתחומי המדינה
כדי שיוכלו להוציא ,יצירות משטח המדינה
היה עליהם להגיע לעסקה ,עם הממשלה האוסטרית
,ו"לתרום" כאות הערכה
יצירות אמנות מסוימות .למוסדות אוסטריים
רק אז יכלו להוציא .את שארית רכושם מהמדינה
,כשבוחנים חלק מהתיקים הללו
מגלים שהעניינים התנהלו .בשיטה של מקח וממכר
,הם אמרו, "כן
ניתן לכם" ,את היצירות בתנאי אחד
והוא שתשאירו" את הציורים מאת קלימט
.ותעניקו לנו אותם כתרומה" ,אם תעשו כן
נסכים לחרוג מן הכלל ולאפשר" ."לכם לקחת את היצירות האחרות
.וזה בדיוק מה שקרה
לבני משפחת בלוך-באואר ,לא הייתה בררה
אלא להשאיר את הציורים .מאת קלימט באוסטריה
הרכוש שהוחזר להם חולק .בין מריה אלטמן, אחיה ואחותה
הכסף אפשר למריה ופריץ לגדל .את ארבעת ילדיהם בארה"ב
.לאחרים לא שיחק המזל
רימו והונו את התובעים .לאחר המלחמה
,הם חשבו שכשתסתיים המלחמה ,כשיסולקו הנאצים
הם ישובו לבתיהם .ויקבלו בחזרה את רכושם
היחס שזכו לו כשהגישו את תביעותיהם לאחר המלחמה
היה מביש מהיחס .שהיה מנת חלקם עשר שנים לפני כן
,בסוף שנות ה-30, תחילת ה-40 .הם ידעו לפחות למה לצפות
בשנות ה-40 וה-50 ,היו להם ציפיות גבוהות
ולפתע נוכחו לדעת .שהיחס כלפיהם לא השתנה
,בשנות ה-50 וה-60
היו, כמובן, חוקים להשבת רכוש .גם באוסטריה
,טינה וולצר היסטוריונית אבל היה קשה לקורבנות .וליורשיהם להגיש תביעות
,'עד שנות ה-70 מרבית המסמכים החשובים
שעסקו בשוד האמנות באוסטריה .הושמדו, בכוונה תחילה
לפיכך, איננו יודעים .כמה רכוש נלקח
איננו יודעים כמה .יצירות אמנות נעלמו
ב-1984 עורך "ארט ניוז" בארה"ב
שמע שמועות מטרידות .על אוסף תמונות גנובות
,כשהגיע לאוסטריה ביקש מילטון אסטראו
רשות לבקר במנזר מאוארבך .מן המאה ה-14
:מילותיו הראשונות היו "?מה מעשיך כאן"
"'מילטון אסטראו, עורך 'ארט ניוז"
הזכרתי לו באדיבות רבה ,שצלצלתי אליו מניו יורק
שאני עובד בכתב-עת לאמנות .ושברצוני לסייר במנזר
,שאלתי אותו "?מתי אוכל לבקר במנזר"
הוא הלם באגרופו על השולחן "!ואמר, "אינך יכול לבקר שם
אמרתי לו, "כשהייתי כתב צעיר ,'ב'ניו יורק טיימס
עורך ותיק וחכם אמר לי"
שכשמישהו עונה לשאלה" ,כפי שאתה ענית לשאלתי
עליי לחשוד שמא" ."הוא מסתיר משהו מפניי
,היו שם אלפי יצירות אמנות
שהנאצים שדדו מיהודים .שהושמדו בשואה לאחר מכן
היצירות שכבו שם .כאבן שאין לה הופכין
האוסטרים לא נקפו אצבע .בנוגע אליהן
הכתבה פורסמה .ועוררה סערה רבתי
:מורשת החרפה" "שוד האמנות הנאצי באוסטריה קנצלר אוסטריה הופיע בטלוויזיה
...ואמר: "אבל, אבל "...אנחנו מתכוונים לפעול בנידון
.אולם הם לא עשו דבר
,בעקבות לחץ בינלאומי פרסמה ממשלת אוסטריה
פרטים מועטים אודות .יצירות האמנות במנזר מאוארבך
אנשים אחדים שקיבלו מידע :כתבו לשר לאמור
כבוד השר, שתי התמונות" המופיעות ברשימה
היו תלויות" ,בחדר-העבודה בבית הוריי
בווינה, לפני שהם נשלחו" ."לאושוויץ, אדוני
.והם תיארו את התמונות
,הם תיארו את גודלן .‏24 על 27
הם תיארו מה רשום .על גבי שתי התמונות מאחור
זה מקרה של אישה מניו ג'רזי .שכתבנו עליו
היא ידעה הכול. היא תיארה .את מיקום חתימת האמן
אבל האוסטרים דחו ?את בקשתה. מדוע
כי היא כתבה ,שגודל התמונה 24 על 27
בעוד שגודלה האמתי .היה 25 על 29
כיצד יכלה לזכור את הגודל המדויק ?של התמונות מקץ 50 שנה
זו הייתה שיטת הפעולה .של האוסטרים
ב-1996 נערכה ."מכירת פומבית על ידי "כריסטי'ס
האוסף ששוכן במנזר מאוארבך ,'נמכר תמורת יותר מ-14 מיליון ד
שנתרמו ברובם לקהילה היהודית .בווינה, אוסטריה
,‏4,100,000 שילינג .בפעם האחרונה
.פריט 214 נמכר
המטמון במאוארבך מעיד על התכחשות האוסטרים לעברם הנאצי
ועל התעלמותם .מסוגיית השבת הרכוש עשרות שנים
,בניו יורק, כעבור שנתיים
זעזעה שערורייה בינלאומית .את עולם האמנות
"‏"אגון שילה, 1911
,שני ציורים מאת אגון שילה "דיוקנה של ואלי"
ו"עיר מתה", הושאלו למוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק
.על ידי "גלריית לאופולד" בווינה
שני הציורים מאת שילה הוחרמו
,על ידי התובע המחוזי של ניו יורק ,רוברט מורגנתאו
שקבע שמדובר באמנות .שנשדדה בידי הנאצים
.לפתע הוצא צו תפיסה
.צו שאפשר החרמה פיזית של ציור
המהלך עורר רושם עז .מכל איום בתביעה
כעבור חודשים אחדים, שרת ,התרבות האוסטרית, אליזבת גרר
הגישה הצעת חוק חדשה .להשבת יצירות אמנות
שרת התרבות האוסטרית הציעה חוק .להשבת יצירות אמנות בסוף 1998
באופן תאורטי נפתח פתח חדש להגשת תביעות
.מן הממשלה האוסטרית
החוק החדש חייב את אוסטריה להשיב לבעליהם
ציורים שנתרמו בכפייה .תמורת אישורי יצוא
אחד האוסטרים הראשונים שהתחקו אחר סיפורם של הציורים
,היה העיתונאי הלוחם .הוברטוס צ'רנין
צ'רנין חשף את עברו הצבאי החשאי מימי מלחמת העולם השנייה
,של מזכ"ל האו"ם האוסטרי .קורט ולדהיים
ניגשתי מיד אל הארכיונים .בלוויית היסטוריון
,הוברטוס צ'רנין עיתונאי אחד התיקים הראשונים שבדקנו
.היה זה של משפחת בלוך-באואר
,העבודה הייתה קשה ומפרכת
לא הורשינו לצלם .עותקים של המסמכים
נאלצנו להעתיק בכתב יד .את המידע הנחוץ לנו
היסטוריונים ועיתונאים רגילים ,לעבוד עם העתקי מסמכים
,לבדוק חתימות .תאריכים וכיו"ב
חלפה שנה שלמה עד שעברתי .על תיק בלוך-באואר כולו
,ללא צ'רנין .לא היינו משיגים דבר
צ'רנין עזר לנו להשיג ,את כל המסמכים
.את כל המידע הנחוץ
מריה אלטמן יכלה לערער סוף סוף
על טענת האוסטרים .לבעלות על הציורים מאת קלימט
.היא הייתה זקוקה לעורך דין
,היא פנתה לידיד משפחה ותיק ,רנדי שנברג
,נכדו של פליט נוסף מווינה .המלחין ארנולד שנברג
,רנדול שנברג פרקליטה של מריה אלטמן .מריה היא חברת משפחה קרובה
.היא הייתה חברה טובה של סבתי
בעלה, פריץ, ואביה של אמי
היו חברים טובים .בשנות ה-30' באוסטריה
לאחר ששתי המשפחות נמלטו ,והשתכנו בלוס אנג'לס
נשמרו קשרי החברות, ואמי גדלה .עם בנה הבכור של מריה, צ'אק
כך שהיא מכירה אותי .מאז שאמא שלי הייתה בחיתולים
כשמריה ביקשה ,את עזרתי ב-1998
.בנושא הזה, מובן שנעניתי בחיוב
כשקיבלנו לידינו את המסמכים, הבנו .מה התרחש באמת לאחר המלחמה
אילו שאלת את מריה אלטמן ,לפני שנת 1998
מה עלה בגורל ,הציורים מאת קלימט
היא הייתה מספרת לך ,את השקר המוכר
שממשלת אוסטריה סיפרה ,למשפחתה בתום המלחמה
דהיינו, שאדל בלוך-באואר .מסרה את הציורים ב-1925
.לא ראיתי את צוואתה של דודתי .'עד 98
.לא ראיתי דבר .לא הראו לנו את צוואתה
...מאחר שהכרתי אותה
את אהבתה לווינה, האמנתי בכל לבי .שהורישה את הציורים למוזיאון
ישנה חליפת מכתבים ,מ-1946, 1947
.במיוחד לקראת סוף 1947
תשובת "הגלריה הלאומית .האוסטרית" הייתה מעשה הונאה
,הם אמרו, "יש צוואה .הציורים הועברו לבעלותנו
עליכם למסור לידינו" ."כל ציור שטרם נמצא ברשותנו
.הם הציגו עמדה תקיפה ביותר
כעת ידוע לנו שבינם לבין עצמם .הם לא היו משוכנעים בצדקתם
ב-48' מנהל המוזיאון דאז :כתב לקודמו בתפקיד
תיק בלוך-באואר תופח" לממדים מפלצתיים
.ועלול לסכן אותנו"
,איני מבין מדוע" בעידן הנאצי, לא השגתם
את חתימתו של בלוך-באואר"
,על העברת הציורים לידינו" .באופן חוקי
,אין בידינו הוכחות" ."ומצבנו לא מבוסס ומסוכן
מקורן של התמונות .שנוי במחלוקת מזה זמן רב
ד"ר גרברט פרודל, מנהל ,הגלריה האוסטרית הלאומית" כיום"
מחזיק במידע שגוי .באשר למקור התמונות
למשל, פרודל טוען שדיוקן אדל המוזהב
.נמסר למוזיאון ב-1936
.מועד שאין לו כל אחיזה במציאות
,"לטענתו, "אדל בלוך-באואר מס' 2 ,ציור שנוי במחלוקת נוסף
.נמסר למוזיאון ב-1928
.שוב, מועד דמיוני לגמרי
,בשנת 1928 "‏"אדל בלוך-באואר מס' 2
היה תלוי בחדר הזיכרון .בארמון באליזבתשטראסה
בספטמבר 1998 הגיש רנדי שנברג .תביעה להשבת התמונות
החוק מאפשר לשרה לענייני תרבות
למסור חפצי אמנות הנמצאים ,ברשות המדינה האוסטרית
להוציא אותם מבעלות אוסטרית .ולמסור אותם לבעליהם
...ישנה ועדה משרדית
שמייעצת לשרה אם להשיב .את החפצים אם לאו
אולם אם הוועדה מחליטה ,שלא להחזיר חפץ מסוים
.הוא לא מוחזר לבעליו
לתובעים אין זכות חוקית .לערער על החלטות הוועדה
.בנה ג'ים תיעד את המסע ,מריה טסה לווינה ב-1999
בתקווה שהרשויות האוסטריות יקבלו את טענתה
שהתמונות מאת קלימט .הן רכוש גנוב
כשמריה אלטמן הגישה ,את התביעה להשבת התמונות
.התייחסו אליה כאל אישה זרה
התייחסו אליה כאל מישהי שמנסה "להוציא" משהו
,מהרשויות האוסטריות .שלא בצדק
,בתקשורת האוסטרית שאלו ?מי זו מריה אלטמן"
היא לא בתם" .של פרדיננד ואדל בלוך-באואר
מי נתן לה את הזכות" ?לתבוע את עזבונם
,חוץ מזה, היא גרה בארה"ב" .כלומר, היא עשירה
אז למה היא רוצה" "?לקחת מאיתנו רכוש
מריה אלטמן זכתה לסיקור .תקשורתי עוין ביותר באוסטריה
,מנהל המוזיאון פרודל אמר
,כעת, כשאנחנו לבד" ."הבה נבחן מה בלבנו
,ואני אמרתי, "אנחנו לא לבד .עורך דיני נמצא איתי כאן
."אמור לי אתה מה בלבך"
,והוא אמר, "ובכן
,יש לנו הרבה תמונות נוף" .קחי את תמונות הנוף
."אבל אל תקחי את הדיוקנאות"
אני זוכר שיחות טלפון אחדות
עם מקורות יודעי דבר .שניהלתי בזמנו
,כולם אמרו לי
שחמש התמונות .יוחזרו למריה
.כאן היו המדרגות. -כן
,גרם מדרגות שהוביל למעלה
,אל קומת המגורים .והציורים היו תלויים שם
,הוא הקים חדר זיכרון .ושם היו הציורים מאת קלימט
האוסף של בלוך-באואר מסמל .את גורל יהודי וינה העשירים
זה מקרה ייצוגי :מבחינות רבות
ראשית, הארמון בווינה הופקע .על ידי חברת הרכבות הגרמנית
דומני שמשרדי הרכבת האוסטרית .עודם שוכנים בבניין כיום
- רכבת אוסטריה" "תכנון וייזום ,בעיני היסטוריונים של השואה .הרכבות מסמלות את הרצח ההמוני
העובדה שביתה ,של משפחה יהודית מווינה
שבניה נפלו קורבן ,למשטר הנאצי
הפך למשכן משרדי הרכבת .היא סמלית ורבת משמעות
"רוזט ופישמייסטר"
זו החנות, כשאנשי הגסטפו באו ,"ואמרו לי, "תני לנו את תכשיטייך
אמרתי להם שיש .תכשיטים נוספים אצל התכשיטן
,"צלצלנו ל"רוזט ופישמייסטר
וביקשתי מהם שישלחו .את כל התכשיטים שלי
בין הפריטים שנלקחו "מ"רוזט ופישמייסטר
היה הענק המופיע .בדיוקנה של אדל בלוך-באואר
הוא צורף לאוסף תכשיטיה ,של אמי גרינג
,רעייתו של פילדמרשל הרמן גרינג
ה"רייכסמרשל" של היטלר .ומפקד הלופטוואפה
"הענק מ"הדיוקן המוזהב .נעלם מבלי להותיר עקבות
כשאני פוקד את חנויות העתיקות בווינה
ורואה כלי כסף ,וכלי חרסינת מייסן עתיקים
מיד עולה לנגד עיני דמותה ,של הבורגנות היהודית הווינאית
,ואני שואל את עצמי ?של מי היו ספלי הקפה הללו
איני מסוגל להיכנס לחנויות ,ולקנות את הפריטים
.משום שכל גופי ירעד
,היה בית-כנסת גדול בווינה .לואיזה התחתנה שם
אני נישאתי ,בבית-הכנסת שאבא אהב
משום שאביו היה חבר .בבית-הכנסת בטורנגאסה
"ארמון דורותיאום"
,"ארמון ה"דורותיאום
שהיה מקום חסר חשיבות ,לפני הסיפוח הנאצי
,הפך לבית מכירות פומביות מרכזי
בזכות הנאצים והצורך שלהם .להיפטר מהשלל
אנשי ה"דורותיאום" ערכו מכירות .בבתיהם הפרטיים של הקורבנות
הם הזמינו אנשים ,להיכנס לבתים
ולרכוש את הרהיטים ויצירות האמנות ."ב"סביבתם הטבעית
עלינו לזכור שרק חלק קטן מיצירות האמנות שנבזזו
,נשמר ברשות מוזיאונים .מוסדות ציבור ואמנים ידועים
מרבית היצירות .נמכרו לקונים פרטיים
בלב הדיון כיום אודות שוד הרכוש היהודי בתקופת השלטון הנאצי
עומדת העובדה ,שהממסד הפוליטי באוסטריה
אולם גם הממסד החברתי ,והממסד הכלכלי
מורכבים ממשפחות רבות .שהרוויחו מנישול היהודים מרכושם
,אליזבת גרר ,שרת התרבות
רצתה להשאיר .את התמונות באוסטריה
הוברטוס צ'רנין לקח אותי .לפגישה עם השרה גרר
,היא לא חדלה להתבדח איתי
.היא חשבה שאני קומיקאית נפלאה
,היא לא הפסיקה לצחוק,"בבקשה ."אל תלכי, אני כל כך נהנית איתך
,דיברנו על כל דבר .מלבד הנושא שלשמו נפגשנו
,לבסוף, כעבור שעה, אמרתי לה
כבוד השרה, אני בטוחה" .שיש לך סדר יום עמוס
,אך בטרם אלך" ,אני רוצה לומר דבר אחד
,כשביקרת בניו יורק" ,אמרת לי
,שכדי לערער על צוואה"
.עליי לפנות לבית המשפט"
,אבל, כבוד השרה" ,לא הייתה צוואה
זו הייתה בקשה" ."של אישה מבעלה
,והיא אמרה ."אני יודעת זאת"
זה היה הנושא היחיד ,שדנתי בו איתה
,לאחר מכן נפרדתי ממנה לשלום .ובזה נגמרה הפגישה
שבועות ספורים ,לפני קבלת ההחלטה הסופית
התקשר אליי ,מקור יודע דבר שאמר לי
."העניינים הולכים ומסתבכים"
שאלתי מדוע, והתשובה הייתה שאישים מרכזיים בממשלה
.מתנגדים להשבת התמונות ,הן בעלות ערך רב למדינה
וישנה הצוואה המיוחדת .של אדל בלוך-באואר
כלומר, יש עילה טובה .לא להחזיר אותן
ב-28 ביוני 1999 ,הודיעה השרה גרר
שאוסטריה לא תשיב את הציורים .מאת קלימט ליורשי בלוך-באואר
,לפתע הכריזה גב' גרר
שחמשת הציורים ,לא נשדדו על ידי הנאצים, מעולם
,על אף התיעוד הקיים
משום שהציורים הועברו לבעלות "הגלריה האוסטרית הלאומית"
.לאחר מותה של אדל בלוך-באואר
הם אמרו שבהתאם לצוואה .הציורים הם רכוש המוזיאון
,זה לא נכון מבחינה משפטית
והם לא אפשרו לנו להציג .את טיעונינו בפני הוועדה
.הם קיבלו החלטה חד צדדית
אם אין באפשרותך להתווכח ,ולהיאבק על עמדתך
.העניין כולו חסר טעם
...הם לא ניסו מעולם
.לבצע מחווה כלשהי כלפינו
להפגין נכונות .לנהל איתנו משא ומתן
,הם לא הותירו לנו בררה .אלא לפנות לבית המשפט
תחילה, ניסינו לפנות ,לבית המשפט באוסטריה
.אך נתקלנו במכשולים נוהליים
באוסטריה, עליך להפקיד סכום .שמהווה אחוז מסוים מערך התביעה
במקרה זה היה עלינו להפקיד .מיליוני דולרים רק כדי להגיש תביעה
ביקשנו מהממשלה האוסטרית .לוותר על הפיקדון, אך נענינו בסירוב
היא רצתה להעביר את התביעה .לארה"ב, כי שם יהיה לה קל יותר
אולי שם תוכל להביא את התביעה .להכרעת דעת הקהל
,גוטפריד טומן פרקליט המדינה האוסטרי וכך תוכל להגיע להסדר מהיר .עם ממשלת אוסטריה
זה היה מקרה שבו יצירות האמנות .לא נמצאו בארה"ב, אלא באירופה
,התביעה לא הוגשה נגד גוף פרטי .אלא נגד ממשלת אוסטריה
,מייקל בזילר מרצה למשפטים ,קשה מאוד להגיש תביעה
,קל וחומר לזכות במשפט .נגד ממשלה זרה
לאחר הגשת כתב התביעה, דרשה ממשלת אוסטריה שנתרגם אותו
ונעביר להם אותו .באמצעות מחלקת המדינה
כעבור חודשים מספר הם הגיבו ,בבקשה לבטל את התביעה
.בגין טיעונים פרוצדורליים גרידא
בית הדין בקליפורניה קבע .שיש לו זכות שיפוט בנושא
במשך שלוש שנים לחמו מריה ורנדי את מלחמתם
בכל ערכאות מערכת המשפט .בקליפורניה, וניצחו בכל שלב
אוסטריה הגישה ערעור .לבית המשפט העליון של ארה"ב
כשהתיק הובא .בפני בית המשפט העליון של ארה"ב
,ממשלת ארצות הברית ,הממשל בראשות בוש
,הגיש תצהיר בשם אוסטריה
מה שמכונה, תצהיר ."מטעם "ידיד בית המשפט
הם יכלו להגיש תצהיר ,לטובת גב' אלטמן
אולם הם העדיפו .לסייע לממשלת אוסטריה
נציגי ממשלת ארה"ב .מילאו תפקיד בעייתי
הם לא טענו שהתביעה פוגעת ,ביחסי החוץ של ארה"ב
או שהיא תשפיע .על הביטחון הלאומי
?כיצד יכלו לטעון זאת .התביעה עוסקת בציורים
אולם הם אמרו, "הפסיקה ,המשפטית לא מוצאת חן בעינינו
משום שהיא עלולה להזיק" לעמדה שלנו ושל בעלי בריתנו
בארצות ידידותיות" ."במקרים דומים
לא פנינו מיוזמתנו .לבית המשפט העליון
,לא היינו מעזים .לא האמנו שיש לנו סיכוי
אם תשאל כל עו"ד בארה"ב ,אם היה לי סיכוי להצליח
,אני חושב שהתשובה תהיה ."שכח מזה"
,סיכויי ההצלחה היו קלושים .ולכן הצטיידתי בהומור גרדומים
,החלטתי שאין לי מה להפסיד .שננסה ולפחות נהנה מהחוויה
לפני הופעתי הראשונה בבית המשפט העליון
ערכתי מה שנקרא ,"משפט ערטילאי"
שבמסגרתו מרצים למשפט ועורכי דין
מעמידים פנים שהם שופטים .וממטירים עליך שאלות
זה עלול להיות תקדים
לתביעות נגד כל מוזיאון בעולם .בביהמ"ש הפדרלי בלוס אנג'לס
אסור לבחון את המקרה מהזווית .המשפטית האמריקנית הצרה בלבד
טענותיה כלפי ממשלת אוסטריה .שרירות וקיימות
הרייך השלישי אמנם ,התמוטט ב-1945
,פולה זאן, סי-אן-אן פברואר 2004 אולם פשעי הנאצים
.מוסיפים להכות גלים
מריה אלטמן לא הסתפקה .בהצלתה מציפורני הנאצים
.דיווחו של ברוס מורטון
תביעתה של אלטמן מסתמכת .על חוק שהתקבל ב-1976
אך האם הוא תקף למפרע בנוגע ?לאירועים שהתרחשו בשנות ה-40
ממשלות אוסטריה וארה"ב .טוענות שלא כך הוא
מועד הדיון נקבע .לאחד מימי פברואר 2004
כשהגיע תורי, לאחר דברי הפרקליט מטעם ממשלת אוסטריה
,והפרקליט מטעם ממשלת ארה"ב ,הספקתי לומר שני משפטים
והשופט סיולר קטע את דבריי .ושאל אותי שאלה
נעצתי בו מבט, לא היה לי מושג .מה הוא שאל אותי וכיצד להשיב
,אמרתי, "סליחה, כבודו, לא הבנתי "?תוכל לנסח מחדש את השאלה
,שמעתי צחקוקים מאחורי גבי
בני משפחתי .ומריה ובני משפחתה נכחו באולם
.השופטים הביטו בי וחייכו
,זה היה רגע של כנות .שפעל לטובתי בטווח הארוך
,הם כאילו אמרו, "אל תדאג .גם אנחנו לא הבנו את השאלה
,אל תדאג" ."הוא עושה את זה תמיד
.יש לנו רשות שופטת עצמאית
השופטים בארה"ב אינם ,מקבלים פקודות מן הממשלה
הם חופשיים לחרוץ משפט .בהתאם לראיות שבפניהם
.התביעה הזו נוגעת לאוסטריה
אין סיבה שתידון .בבית משפט בארץ זרה
השייכות היחידה של התיק לארצות הברית היא
,שמריה אלטמן מתגוררת שם .זה הקשר היחיד
,אני כל כך פגועה וכועסת
משום שכל טענותיהם .מבוססות על שקרים
.אם הם יצליחו, ייעשה אי-צדק .זה מרגיז אותי
מדהים שניצחנו .וניצחנו בגדול
,לא ניצחון דחוק .אלא ברוב של שישה מול שלושה
לאחר שבית המשפט העליון של ארה"ב אמר את דברו
ופסק שלבתי המשפט בארה"ב ,יש זכות שיפוט בתיק
התובעים היו צריכים עוד .להוכיח את צדקתם במשפט
אוסטריה יכלה .להמשיך בתביעה
"בוררות בתביעת שוד האמנות"
הסכמנו להיפגש .עם מתווך אוסטרי
הוא אמר, "תראו, אתם יכולים ,להמשיך להילחם עוד שנים רבות
או שנמצא הליך" ."לפתרון מהיר של הסכסוך
עלתה הצעה לערוך בוררות .והסכמנו לכך
חברי צוות הבוררות היו .שלושה פרקליטים אוסטרים
כחלק מהעסקה לחזור לאוסטריה
ולהניח לבוררים אוסטרים ,להכריע בפרשה
הסכימה ממשלת אוסטריה שאם .יכריעו לטובתנו, נקבל את הציורים
שלושת הפרקליטים ,הם בעלי ניסיון במקרי בוררות
ולכן אני בטוח .שיקבלו החלטה נבונה
,הסוגיה שעל הפרק היא
כיצד הגיעו הציורים הללו .לרשות ממשלת אוסטריה
האם מתוקף צוואתה ,של אדל בלוך-באואר
או שמא בתמורה ?לאישורי יצוא שניתנו ב-1948
,מסיבת עיתונאים 17.1.2006 .בהמשך נענה לשאלותיכם
וננסה להסביר שוב ...את הסיבה למחלוקת
פסיקת הבוררות עלתה ,בקנה אחד עם עמדתנו
לוס אנג'לס דהיינו, שהצוואה של אדל
.חסרת תוקף ולא מחייבת
,רנדול שנברג פרקליטה של מריה אלטמן כלומר, שהתמונות נמסרו למוזיאון
.לאחר המלחמה תמורת אישורי יצוא .ולפיכך, יש להשיבן לבעליהן
?האם נפגשת עם קלימט .לא-
?...לא פגשת את הצייר האגדי .אני זקנה, אבל לא עד כדי כך-
האם את מרגישה ?שנקמת את נקמתך
.לא מדובר בנקמה .אני אסירת תודה ומאושרת
האם הופתעת או שהייתה לך ?תחושה מוקדמת
אני מוכרחה לומר שהייתה לי .תחושה מוקדמת שכך יהיה
,הילדים שלי אמרו לי ."אל תהיי אופטימית כל כך"
,אבל הייתי אופטימית ,אתה רואה, רנדי
הם שואלים למה .הייתי אופטימית
אני לא יודע למה. אני לא הייתי .שותף לאופטימיות שלך
!לחיי ההצלחה
בית הדין לבוררות פסק ...שחמשת הציורים מאת קלימט
.שייכים למשפחת אלטמן
.ואנחנו נחזיר להם את הציורים
אני בטוחה שישנם אנשים ,באוסטריה ששונאים אותי
כועסים עליי .וחשים מרירות כלפיי
קיבלתי מכתבים מבני אדם שלא פגשתי מעודי
שכתבו לי שאוסטרים רבים ,שמחים בשמחתי
מרוצים מאוד מן ההחלטה
וגאים בשופטים .שהחליטו כך
אלמלא עקשנותם של פרקליטיה ,ופסיקת מערכת המשפט בארה"ב
האם הייתה מריה אלטמן ?מקבלת את רכושה בחזרה
זה היה מקרה שנוי במחלוקת .בשל הצוואה
,כעת יש בידינו תיעוד נוסף
.ועלינו לקבל את ההכרעה
לאוסטריה ניתנה זכות הראשונים .לקנות את התמונות במחיר השוק
חמש התמונות הוערכו ,בסך 300 מיליון דולר
על ידי יועצים .אוסטרים ואמריקנים
מובן שבשביל אדם מבחוץ ,זה מחיר גבוה ביותר
,אבל בשביל מדינה ,מדינה עשירה
,כריסטיאן פיליץ שדר רדיו .זה מחיר סביר .זו החלטה פוליטית, בסופו של דבר
אני סבור שעלינו לעשות כל מאמץ
,גרברט פרודל "מנהל "הגלריה האוסטרית הלאומית כדי להשאיר את הציור הזה
.ואת ארבעת האחרים באוסטריה
הציורים הללו הם חלק .מהמורשת התרבותית של אוסטריה
אלו ציורים חשובים .מתקופת סוף המאה ה-19
אני חושב שהם צריכים להישאר .באוסטריה, כי הצייר היה אוסטרי
לכן הגיוני שהציורים .יישארו כאן, באוסטריה
,אני חושב שמקומם במוזיאון .כך שכולם יוכלו לראותם
אבל הציורים ,שייכים כעת לגברת
ובידיה ההחלטה .מה לעשות בהם
- "האישה בזהב" ?מי רוצה לקנות את הציור שהוחזר
...איתנו באולפן האנס ויקלר
הציורים, עברם ועתידם עוררו .דיון ציבורי חסר תקדים באוסטריה
...הרעיון שהציורים יימסרו
,טינה וולצר היסטוריונית .מנוגד למהות הזהות האוסטרית
,סופי לילי היסטוריונית של האמנות אני ספקנית בנוגע לזיהוי
.יצירת אמנות עם זהות לאומית
בעיניי, הזהות הלאומית שראוי לאוסטריה לאמץ
כרוכה בדחייה מוחלטת .של עברה הנאצי
"יודן פלאץ - כיכר היהודים"
,שוכן במרומים"
המצא מנוחה נכונה"
...תחת כנפי"
"...תחת כנפי השכינה"
,אנדרטה חסרת שם זו
,שעוצבה על ידי האמנית הבריטית ,רייצ'ל וייטרד
משמשת יד זיכרון ל-65,000 .יהודי אוסטריה שנרצחו בשואה
מאז 1995 קיבלו 30 אלף ניצולי שואה מאוסטריה
פיצויים סמליים .בסך 6,000 דולר
אוסטריה השיבה למעלה מ-4,000 פריטי אמנות
.שנשדדו על ידי הנאצים לבעליהם
אוסטריה הקימה קרן פיצויים ,ממלכתית בסך 210 מיליון דולר
המוקצים ללמעלה מ-200 אלף .תביעות פיצויים לניצולי שואה
.יש לי 170 עובדים
‏40 היסטוריונים .ו-40 פקידים משפטיים
.אנחנו עוברים על כל התיקים
בכל פעם שאנו מבקשים מניצול שואה
למלא טופס ולרשום ,את כתובתו ב-1938
,האנה לסינג ,מזכ"לית קרן הפיצויים הממלכתית אנו מעוררים מחדש .את הטראומה שלו
כל הזיכרונות שניסו להדחיק .מתעוררים מחדש עקב חקירותינו
אי אפשר להשיב להם ,את נעוריהם או את בריאותם
.לכן כל מה שנותר זה הכסף
,אפשר אולי לחבוש את הפצעים .אבל אין הרבה מה לעשות
,כפי שאמר אבא שלי ,שאמו נרצחה באושוויץ
,גם אם אתן לו 50 מיליון דולר .הכסף לא יחזיר את אמו לחיים
.בגן עדן תהא מנוחתם"
...בגן עדן תהא"
בגן עדן תהא"
."מנוחתם"
"‏"פברואר 2006
אוסטריה אינה מוכנה .עוד לנהל משא ומתן
איננו יכולים להקצות .‏300 מיליון דולר מתקציב המדינה
"‏"לוס אנג'לס, מרץ 2006
חמישה ציורים, פרי מכחולו ,של הצייר האוסטרי גוסטב קלימט
,שנשדדו על ידי הנאצים .יוצגו בלוס אנג'לס החל ממחר
זו הפעם הראשונה ,שהציורים יוצגו בארה"ב
‏4 באפריל 2006 ,אחד מהם ,"דיוקן מוזהב של אישה"
הוא אחד הציורים .המפורסמים בעולם
.טוב לראות אותך
תהיתי האם נותרה בך ,מרירות עקב העובדה
שנאלצת לנהל מאבק משפטי .כדי לזכות בחזרה בציורים
.כעסתי מאוד לפרקים
,אבל כעת, כשהעניין נפתר
אני מנסה לראות .את הצד החיובי
.שאלה אליך, מר צ'רנין
מה תגובתך לכך שממשלת אוסטריה
לא הייתה מעוניינת או מסוגלת ?לגייס 300 מיליון דולר
,הם ערכו משאלי דעת קהל
שהראו ששני שלישים מהאוסטרים .מתנגדים לרכישה
הם שמחו לומר, שהם מעוניינים ,לקנות את התמונות
אך ההצעה של היורשים יקרה מדי .בעבורם, ולא יוכלו לעמוד בה
נאמר לי שלאחר התצוגה יועמדו ."הציורים למכירה ב"כריסטי'ס
לא התקבלה החלטה .באשר לעתיד הציורים
,הסוגייה המרכזית הייתה ועודנה
שהציורים הללו היו שייכים למשפחה
עד לרגע שבאו הנאצים .והורידו אותם מהקירות
,וכעת, בשנת 2006 .הם הוחזרו סוף סוף לבעליהם
אני רוצה שהציורים יהיו .נגישים לציבור הרחב
איני רוצה שיהיו תלויים .בבתים פרטיים
ברגע זה אתם מביטים בציור .היקר ביותר שנמכר אי פעם
,חדשות ערוץ 4 הבריטי כעבור שישה שבועות בעליו החדשים כבר כינה אותו ,"המונה ליזה שלנו"
איל הקוסמטיקה רונלד לאודר שילם סכום שיא של 73 מיליון לי"ש
תמורת "הדיוקן המוזהב" מאת .קלימט שיוצג ב"נויה גלרי" במנהטן
,אחה"צ טובים, גבירותיי ורבותיי ."ברוכים הבאים ל"כריסטי'ס
לכבוד הוא לנו לארח אתכם .בערב מיוחד זה
‏8 בנובמבר
,גברת מיוחדת במינה ,ואני בוחר את מילותיי בקפידה
מריה אלטמן, אחייניתם של פרדיננד .ואדל בלוך-באואר המנוחים
רצית שהציורים יישארו .ברשות אוספים ציבוריים. -בדיוק
אם כן, מדוע את מוכרת אותם ?במכירה פתוחה לאספנים פרטיים
,איני היורשת היחידה .יש לי ארבעה שותפים
כולנו רוצים ...לראות את הציורים
,מעתה ואילך .מוצגים להנאת הקהל הרחב
ואנו מקווים שהם יירכשו .על ידי מוזיאונים
,פריט מס' 51, מאת קלימט .‏"עצי התרזה", 28 מיליון דולר
,נגדך, גברתי, עם 28 .קן מציע 29 מיליון
.עשרים... 30 מיליון, בטלפון
.‏32 מיליון דולר .‏33 מיליון
,‏36 מיליון דולר פעם אחרונה .מימיני, 36 מיליון דולר
.נמכר לקונה שלך ב-36 מיליון
.בשעה 17:28, תודה
,פריט מס' 52 .הציור השני מאת קלימט
.‏"נוף באטרזה", פריט מס' 52 .נפתח ב-10 מיליון דולר
.מתמודד מולך ונמכר .פעם אחרונה, 28 מיליון דולר
,שלך, גברתי .‏28 מיליון דולר
,הציור השלישי מאת קלימט "‏"עץ תפוחים מס' 1
,על המסך מימין .ציור מ-1912
הוא מופיע גם .בקטלוגים שבידיכם
.‏24,500,000 דולר
.‏25 מיליון .‏25 מיליון לתומס
29,500,000. .נמכר בצד הזה
,פריט מס' 54 ,הציור הרביעי מאת קלימט
דיוקנה של אדל בלוך-באואר" ,"מס' 2
מופיע על המסך מימין .וגם בקטלוגים שלכם
,דיוקן מ-1912 .ונפתח ב-25 מיליון דולר
57,500,000.
.‏58 מיליון
.‏64,500,000 דולר
.‏65 מיליון
78,500,000, .הצעה בטלפון, התראה מספקת
נמכר לקונה שלך .ב-78,500,000 דולר
תוכל לומר לנו אם הציורים נמכרו ?לקונים פרטיים או למוסדות
הקונים ביקשו ,להישאר בעילום שם
אבל אני מניח שמדובר .באנשים פרטיים
אישה יהודייה בת 90
החליטה להילחם .נגד ממשלת אוסטריה וניצחה
אני מרגישה בת מזל שזכיתי ,לראות פתרון צודק לפרשה
בעוד מיליונים רבים מתו .ולא זכו לפתרון כלשהו
,לזכרו של הוברטוס צ'רנין" 1956-2006"
,שרת התרבות האוסטרית" ,אליזבת גרר
,ומנהל הגלריה האוסטרית הלאומית" "פרודל, סירבו להתראיין לסרט
סרטם של מרטין סמית וג'יין צ'בלני
"לגנוב את קלימט"
עברית: שלומי שורצולד
:הפקת כתוביות אולפני אלרום
הובא ושופץ על ידי אריאל אפרתי